![©Lahiomutsi Narpiaiset Kapsakki musiikkiteatteri-2144](https://lahiomutsi.fi/wp-content/uploads/2018/02/Lahiomutsi-Narpiaiset-Kapsakki-musiikkiteatteri-2144.jpg)
Reissuviikonloppujen jälkeen otettiin männä viikonloppuna taas ohjelmistoon minun ja mukeloiden kulttuurilauantai. Eli toisin sanoen: mies oli töissä, ja me lähdettiin lasten kanssa kolmistaan kulttuurin ja kahviherkkujen nälkäisinä kylille.
Käytiin katsomassa Kapsäkissä ensi-illassa ollut Närpiäiset-musiikkinäytelmä (yksi lippu ostettu, kaksi saatu). Kapsäkki avattiin Helsingin Vallilaan Hämeentielle samoihin aikoihin, kun me miehen kanssa perustimme yhteistä Helsingin kotia samoille kulmille. Jostain syystä musiikkiteatterin puolella ei tullut koskaan käytyä, mutta teatterin yhteydessä olevassa viihtyisässä, perheystävällisessä ja samalla sopivan renttuhenkisessä ravintolassa tuli notkuttua paljonkin.
Nyt sitten kaksi lasta ja lähes vuosikymmen myöhemmin tuli testattua vihdoin myös Kapsäkin teatteripuoli. Ja sehän oli kaikin puolin riemukas ja hyvä kokemus se.
Närpiäiset on varmasti ainakin etäisesti tuttu oliotyyppi kaikille Pikku Kakkosen vaikutuspiirissä eläville. Närpiäiskaksikko asustaa sienitalossa syvällä metsässä, ja talo on maalattu viivalla kahtia; puolikas kummallekin asujalle. Joltakulta ja Jassoo eivät oikein tule toimeen keskenään, mutta eivät oikein tule toimeen ilman toisiaankaan. En tiedä, olenko se vain minä, mutta kaksikon nahistelusta tulee itselleni mieleen sisarusrakkaus.
Samat telkkarista tutut närpiäiset on nyt viety ensimmäistä kertaa teatterilavalle, ja näyttelijäkaartikin on Pikku Kakkosesta tuttu. Näytelmässä Jassoo ja Joltakulta ovat matkalla Sisämaahan synttäreille, kunnes metsässä vastaan tuleva ovela ja kenkku Räähkä tuo suoranaisia mutkia matkaan. Lopuksi ystävyys voittaa kurjuudet sekä tyhmyydet ja retki saa onnellisen lopun. Kuten Jassoo käsiohjelmassa kertookin elämän viisaudekseen: Parasta elämässä on kaikki ja kaverit.
Itse nautin esityksestä ihan valtavasti, ja vaikka kuopus alkoi 40 minuutin esityksen loppupuolella kysellä koska tämä loppuu, molempien muksujen lempipuheenaihe loppupäivän ajan olivat närpiäiset. Näyttelijät tekivät kutkuttavan hyvää duunia ja roolihahmot ovat herkullisia. Dialogi surisi iloisena eteenpäin ja siinä oli tarpeeksi koukkuja ja piilotettuja hauskuuksia myös aikuiselle katsojalle. Musiikki toi tarinaan tenhoa. Ilahduin myös siitä, miten paljon rekvisiittaan ja puvustukseen oli panostettu.
Hyvin tehdystä lastenkulttuurista tulee aina vähän liikuttunut ja niin super iloinen olo. Vitjat, minäkin tahdon tehdä lapsiyleisölle jotain tuollaista!
Esityksen jälkeen käytiin kahvilassa. Kolkuteltiin ratikalla Kallioon ja siellä Ipi Kulmakuppilaan, jossa pitäisi ottaa asiakseen käydä useammin. Kaunis ja aurinkoinen tila sekä värikkäät ja herkulliset ruuat.
Haaveenani on, että vielä joskus kulttuurilauantain kahvitteluihin kuuluvat lasten kanssa käydyt keskustelut juuri nähdystä ja koetusta kulttuurielämyksestä. Totuus on, että keskustelulle varattu aika menee enemmänkin kaatuvien smoothiemukien minimoimiseen ja rinnuksille tippuvien suklaakakkumurusten siivoiluun. Mutta hiljalleen, yksi kakkumurunen kerrallaan kaaoksen hallinnasta kohti rentoja kulttuurikahvitteluja.
Kulttuuripäivä on kyllä kiva konsepti! Koko perheen kulttuurivinkkejä Helsinkiin otetaan myös mieluusti vastaan. Jätin juuri Hesarin tauolle meidän taloudesta, ja nopeasti sitä tipahtaakin ulos kaikesta kulttuuritarjonnasta. Noista välipaloistanne tuli myös mieleen, että olis kiva lukea perheenne kasvisruokavaliosta:
Mitkä ovat lasten suosikkiruokia, mistä keksiä aina se kasvisproteiini ruokaan ja mistä ylipäätään löytää uusia ideoita, kun varsinkin kasvisruokien kanssa tulee aina väännettyä niitä samoja.
Kulttuuripäivä on tosiaan hurjan kiva konsepti. Se tuli luotua vahingossa, kun syksyllä mies palasi viikonloppupainotteisiin työhönsä pitkän hoitovapaan jälkeen. Piti keksiä jotain muuta kivaa kuin koko perheen aikaa viikonlopuille.
Ja tosi kiva, että kulttuurivinkit ovat tervetulleita. Koitan niitä aina silloin tällöin tiputella. Itsekin luen niitä aina mielelläni, ja vaikka meille tulee Hesari, on aina kiva lukea kulttuurikokemuksista myös blogeista ns. taviksen eikä kulttuurikriitikon silmin koettuna 🙂
Kiitos myös postaustoiveesta. Multa kysellään yllättävän paljon ruokareseptejä ja asiaa kasvisruokailusta, joten pitäisi ehdottomasti tsempata asian kanssa. Nyt kun valo taas lisääntyy, reseptipostauksia luulisi syntyvän helpommin. Monesti kun vaikkapa päivällistä tehdessä tulee mieleen, että tästähän voisi tehdä myös reseptin, mutta valo ei riitä kuvaukseen. Vegeruokailuun liittyvät postaukseni löytyvät täältä. Mutta sitäkin aihetta olisi ehkä hyvä taas vaihteeksi käsitellä.
Ihan huippuidea tuo kulttuurilauantai! Täytyypä harkita sen käyttöönottoa, kunhan muksut tuosta vähän kasvavat. Vähän on vielä huonosti tullut Tampereen lapsille suunnattuun kulttuuritarjontaan tutustuttua, mutta täytyy vaan ryhdistäytyä sen asian suhteen.
Se on ihana konsepti, suosittelen! Mitä olen ymmärtänyt, Tampereeltakin löytyy ihanasti kulttuuritarjontaa myös lapsille. Se on upea juttu, jota todella osaan arvostaa maalla lapsuuteni viettäneenä 🙂
Luin mielenkiinnolla tämän postauksen koska minäkin kävin kuopuksen kanssa Närpiäisiä katsomassa ja pidimme esityksestä.
Tampereella on kovasti tarjontaa lapsille kulttuurin saralla. Me on tehty sinne Helsingistä käsin reissuja juuri kulttuurin perässä. No käytäisiin kyllä siis muutenkin mutta oikeasti tarjontaa on paljon. Museotarjonta on lasten kannalta hyvä. Teattereista kannattaa katsastaa ainakin Teatteri Mukamas, Tampereen Työväen Teatteri, Tampereen Teatteri, Komediateatteri ja Tanssiteatteri MD. Lisäksi esimerkiksi kirjastoissa on kivoja teatteriesityksiä silloin tällöin. Lasten menot Pirkanmaalla palvelun kautta löytyy myös paljon hyviä vinkkejä. http://www.tampere.fi/kulttuuripalvelut/lastenkulttuuri/lastenmenotpirkanmaalla.html
Kiva kuulla, että tekin tykkäsitte Närpiäisistä 🙂
Ja kiitos Tampereen lastenkultturivinkeistä, niistä on varmasti apua Katikkille ja muillekin!